Tidigare i Warehouse 13...
Den som stal svärdet har andra saker från Magasinet. Då har vi konkurrens.
Lattimer och Bering är så gröna, otränade och så fördärvbara.
- Och dina föräldrar? - I Colorado Springs.
- De äger bokhandeln Bering och Söner. - Han måste vara stolt över dig.
Har du sett filmen - The Great Santini? Med en tuff pappa och rädda barn.
- Var det så? - Fast det var inte över på två timmar.
Det var som den.
Artie, jag är här, i MacPhersons lägenhet.
Myka, var försiktig.
- Han är borta, en återvändsgränd. - Hittat honom!
- Pete har bättre tur i Montreal. - Hur mycket bättre?
Han är på väg öster om Sainte Catherine! Artie, jag har polisen efter mig!
- Jag fixar polisen. Du fortsätter. - Han är på väg mot tunnelbanan.
Lystring alla enheter. Överge jakten på Sainte Catherine!
Detta är ett RCMP ärende! Upprepar: Detta är ett RCMP ärende!
- Vi har honom, Artie! - Vi vet inte om han har dem.
Artie.
Ge upp, MacPherson. Vi vinner den här.
Han har cymbalerna, Artie. Han har cymbalerna!
Pete, du måste sticka därifrån! Om du ser cymbalerna, täck öronen...
Pete? Artie? Vad hände? Är allt okej?
Pete! Kan du höra mig? Pete!
Pete, du måste stiga upp.
Mamma, jag är uppe. Jag kommer inte för sent.
Jag är okej. Jag lyckades täcka öronen.
Var är MacPherson?
Han är borta, Artie.
Jag tappade bort MacPherson.
- Mamma, jag är upptagen just nu. - Myka, det är din far.
- Han började må dåligt, och jag... - Va?
Kom bara tillbaka.
- Vi måste avsluta. - Artie, jag måste åka hem.
Jag åker hem, min far är döende.
Säsong 1 Episod 12 - Nevermore -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Grabben!
Vet Tamara att du förföljer henne? Eller är det här för makeuptips?
Ge tillbaka den, Greg.
Bu! Sötnos.
Det är komplicerat, Leena.
MacPherson lägger ut lockbete och falsk information...
...över hela världen. Mitt program begränsar honom till två platser-
-och Montréal visade sig vara den som var - Ville du inte ha is i din lem...
Gud! Gör inte så där! Vad har du gjort med Leena?
Ursäkta. Vill - vill du ha lite lem... Nej.
- Du vill veta vad som hände. - Två poliser döda, så jag vet.
Montrealpolisen har kamera i bilen.
Pete hade inspelningen. Hur gjorde du..?
Vi följde upp en ledtråd Vi träffade mitt i målet.
- Med en liten kaliberkula. - Petes kaliber är mycket stor. Vi...
- Jag är färdig med de här liknelserna. - Vi hade en överenskommelse.
Du skulle samla information... Ta den till mig... Och vi skulle planera-
-att ta MacPherson tillsammans. Du hade ingen offensiv strategi.
Inget skydd eller förvaringsplan. Du var inte förberedd.
Var är Lattimer och Bering?
Ute.
Hantera mina tillgångar bättre eller jag svär på askan-
-av de första 12 Magasinen, att jag tar bort dem.
Jag kan ta MacPherson igen.
Du gör inget utan att fråga mig först.
Ja, frun. Har du..?
Hur gör hon det där?
Okej, allihop. Stäng era häften, damer och herrar.
Tamara, kan du samla upp dem? John Steinbecks - "Öster om Eden".
Svek, förlorad kärlek, svartsjuka. Bra grejer.
Läs första 50 sidorna till i morgon, om ni vill. Ha en bra dag.
Bobby, kan du komma hit?
Är du okej? Du verkar okoncentrerad.
En datorgrej. Var uppe sent.
Har du pratat med henne ännu?
Jag har något för dig.
- Tack, Tamara. - Inga problem.
Poesi - Burns, Blake, Byron. Det är bara på "B".
Låt dem göra pratet åt dig.
Lycka till.
Mamma?
- Mamma. - Myka! Hej. Din mobil fungerar inte.
- Batteriet dog. Var är han? - Han mår bra. Oroa dig inte.
Han är där uppe. Förlåt att jag skrämde dig, men han mår bra nu.
Hej. Japp. En bortkastad resa.
- Har du ett vapen med dig hit? - Ja, den är isärtagen därnere.
- Jag trodde du var döende på sjukhus. - Din mor överreagerade. Jag mår bra.
- Är det inte en stroke? - Nej, vi ska göra några fler tester.
- Du skulle ha hört honom skrika. - Jag har aldrig skrikigt i mitt liv!
- Kommer du ihåg vad som hände? - Nej, utom att jag vaknade upp-
-i ambulansen och undrade vad allt handlade om. - Jeannie, ge henne mat.
- Jag är inte hungrig. - Läkaren sa att det kan vara ett virus.
- Du är för mager. - I innerörat eller ryggraden.
- Han fick steroider och anti-virus. - Mrs B. - Hej.
Jag vill ha det här receptet. Starksåsen är en höjdare.
Bra. Du har lite... Titta på dig.
- Vad gör du..? - Vi har träffat Pete.
- Jag kom just hit. Träffade din pappa. - Är de dina? Hittade dem i köket.
Ja. Jag är så ledsen. De är till för att samla bevis.
Jag tänkte att du behövde stöd. Artie höll inte med, men kördes över.
- Av vem? - Av mig. "Den alla tiders".
- Jag behöver inget stöd. - Fröken självständig. Inte jag heller.
- Jag har varit här en minut. - Fröken stingslig, också.
- Snälla, Warren. - Jag måste gå ner i källaren.
- Ät något! - Jag är inte hungrig.
Jag ska göra i ordning gästrummet.
För din säng, har jag nya flanellakan. Nej, ni är mina gäster.
Det är mitt hus. Ni är mina gäster.
- Och jobbet? - Jobbet försvann.
Och tills det dyker upp igen, är jag här som vän-
-i den här stressiga tiden.
Det kunde ha varit värre, eller hur? Med din pappa?
Tack.
Nej, jag uppskattar det, och du har rätt.
- Det kunde ha varit värre. - Hej, vänta, vänta. Myka, Myka.
Jag pratade med din pappa.
Han tror att du fortfarande är i D.C. Båda tror det.
Om du säger nåt annat, lovar jag att släppa en ordbok i skrevet på dig.
Ska jag berätta att jag jobbar för världens farligaste antikvitetsshow?
Nej, du berättar sanningen. Eller åtminstone en del av sanningen.
Någonting som minskar stressen. Du ljuger för dem.
Det är en vanans makt, du vet? Det hindrar pappa från att bli besviken.
Du har starksås i hela ansiktet.
Pappa!
- Mamma? - Myka, håll dig undan.
- Pappa? - Akta era ögon.
- Warren. Warren. Vad hände? - Det som hände är...
Din pappa har fått en artefakt.
Myka! Myka! Hallå!
- Var är anteckningsboken? - Myka, vem är det?
- Claudia som vi jobbar ihop med. - Vad är det där?
- Claudia, här bak. - Det är för mig.
Nej, du väntar. Jag vill ha svar, Myka.
- Vem är mannen i den lilla TV:n? - Han heter Artie.
Är han läkare? Din far hör hemma på sjukhus.
- Det här är något annat. - Hur vet du det? Du är ingen läkare.
- Du skyddar presidenten. - Inte längre.
Jag arbetar fortfarande för regeringen, men jag gör det här...nu.
Va? Vad gör du?
Jag försöker hjälpa pappa, mamma, så låt mig göra det.
Lita på mig. Snälla.
- Redo? - Ja.
Mamma, stanna här. Oavsett vad du ser eller hör, stå kvar.
Rör dig inte.
Det blir okej. De gör sånt här hela tiden, så...
- Jag måste... - Men vad händer?
De är riktigt bra på det här.
Här är den.
Döda den.
Ta skydd.
Vad händer?
Mamma, hur mår pappa?
Ingen skillnad. Skulle något hända?
- Kolla hans armar. - Det är fortfarande där.
Det är bläck.
Ta upp den.
Vad gör vi nu?
Neutraliseringen misslyckades för att jag tror det är ett tvådelat objekt.
Det har minst två delar, och är beroende av varandra.
Och den där anteckningsboken är bara hälften av paketet.
- Så vad är den andra halvan? - Utifrån bläcket, är det en penna.
Mest troligt - en penna, i alla fall. Förresten, avsändaradressen?
- Den är helt falsk. - MacPherson skickade den, eller hur?
- Jag vet inte det. - Kommer han efter familjen nu?
Han vill skada oss, eftersom vi är ute efter honom.
Vi vet inte vem eller varför. Är det MacPherson, kan det vara hämnd-
-eller avledning, så att vi gör det här medan han gör något annat.
Utifall, bara för att vara säker, har jag ingen kontakt med Joshua-
-eller Petes familj. Det viktiga här är din far och anteckningsboken.
Jag har analyserat texten. Det är inte bra. Det är Poe.
Edgar Allan Poe.
Att boken tar sig under din fars hud beror på att pennan inte är med.
Slutar det om vi för ihop pennan med anteckningsboken?
Ja. Förmodligen, om den följer ett typiskt tvådelat artefaktscenario.
Det kan inte vara en slump att den här boken hittade vägen till din far.
Myka, just nu är din far en kanal.
Anteckningsboken, pennan, är länkade via hans kärlek till det skrivna ordet.
- Så var är den här pennan? - Jag letar efter incidenter just nu.
- Jag har all filtrering av. - Den orsakar problem någonstans?
Vid nästa anfall, spårar jag pennan.
- Du hämtar och återförenar dem. - Hur lång tid har han?
- Hur länge - vad? - Min far klarar inte mycket till.
En dag. Kanske två. Men du kan hjälpa honom.
Tills jag hittar nåt, omge honom med hans böcker, med hans värld-
-och läs böcker för honom som han älskar-
-och använd orden för att bekämpa vad som händer med honom.
Och försök hålla honom i kontakt med verkligheten, om du kan.
- Bobby är inte så illa. - Jag säger bara, se upp!
Nördkärlek. Usch!
"Jag kunde ha blivit bättre i mitt liv."
"Jag kunde ha blivit en annan varelse, kanske-
-för livet, med ett vänligt ord, vid den tiden..."
- Ska jag ta över? - Nej, nej. Jag klarar det.
Han kommer att bli bra, mamma.
Jag kommer strax tillbaka. Jag ska bara ta de här faten.
Nörden snodde antagligen dina trosor från gymnastiken eller något.
Äckligt!
Tiger.
- Pappa? - Tiger, sluta.
- Eld. - Pappa?
Pappa?
Hjälp, någon hämta hjälp!
Artie har nåt. I samma ögonblick din pappa skrek "eld"-
-brändes ett barn i Portland, av en mur av eld från sitt skåp.
- Ingen kan förklara det. - Och tigergrejen?
Killen är en fotbollsstjärna för Kingford Tigers.
- Då går vi. - Myka. Jag vill att du stannar här.
- Jag måste hjälpa pappa, Pete. - Jag vet, men vi har två artefakter.
Han är ansluten till en. Du stannar med anteckningsboken. Jag fixar pennan.
Myka, titta på mig.
- Du är bäst på att hjälpa din pappa. - Jag kan inte låta dig gå ensam.
Jag tar Claudia.
- Håll henne säker. - Ja. Men det är något annat.
Va?
Jag tror jag är tänd på din mamma.
- Jag meddelar det till pappa. - Okej.
Jag behöver tala med dig, Bobby. Är allt okej?
- Inspirerar poesin dig? - Inte så mycket.
Det verkar som om vi har haft ett inbrott här, häromdagen.
Och att det var en av pennorna som Edgar Allan Poe använde.
Han använde den.
Titta inte på mig så där.
Jag märkte att du var fascinerad av pennan.
Säger du att jag tog den? Säger du att jag tog den?
Vet du vad. Jag tänker gå och ta en soda-
-och om pennan skulle dyka upp medan jag är borta-
-så tillskriver vi det som något märkligt och mystiskt.
Strax tillbaka.
Mr Ives. Mr Ives.
Här.
"Vägg"? "Vägg"? Vadå "vägg"?
Du.
Brännskadorna var inte allvarliga, men höll honom borta från fotbollsträningen.
Han skrämmer folk.
Verkligen? Gillar han skräckromaner? Stephen King, Lovecraft, Poe?
Du tar för givet att pojken läser. Nej, han är bara en översittare.
Hur viktigt är detta? Skolan måste upprätthålla sitt rykte.
Och om det kommer ut att regeringen utreder ett upptåg-
-skrämmer det bort föräldrar. - Kan det inte bara vara ett skämt?
Vi utbildar inte småterrorister. Nån i naturvetenskapliga klassen tröttnade-
-på att Parmut hackade på honom, och skojade med honom.
- Han mår bra nu. Ska den öppnas? - Nej, vi tar över härifrån.
- Ta ett steg tillbaka, tack. - Varför? Det är inte farligt.
Tack.
- Är du redo? - Varför inte?
Vi är med i spelet. Då kör vi.
- Har ni haft andra incidenter? - Med vad, eld?
Någonting konstigt. Nåt förtroligt skvaller, kanske?
Va?
- Måste älska Artie. - Du råkar inte ha-
-Edgar Allan Poes penna liggande? - Jo, faktiskt...
Mr Ives klassrum. Han gillar att samla saker från kända personer.
- Pennan är här, då. - Den var det. Den blev stulen.
- Det här sista anfallet var det värsta. - Jag vet.
Pappa?
Om du hade varit en pojke, skulle jag ha kallat dig Sue.
- Va? - Johnny Cash. Det är en låt.
- En pojke med namnet Sue. - Okej.
Det gör dig tuff.
Jag är ledsen att jag inte var en pojke.
Jag är ledsen att jag inte var en far.
Han har ånger.
- För mig? - Ja.
- För sitt liv. - Vad menar du?
- Han ville skriva böcker. - Jag vet att han ville skriva böcker.
- Visste du att han skrev en roman? - Nej.
12 gånger. Om och om igen.
Opublicerad.
Han älskade den för mycket för att släppa den ifrån sig.
Han var rädd.
Var är den?
För länge sedan, när han till slut gav upp...
...sa han åt mig att bränna den.
Han har inte skrivit nåt sedan dess.
Kom igen, Pete.
Mr Ives? Hallå?
Trevligt ställe för en penna, att insupa all Poekraft.
Vet du att korpar faktiskt är begåvade?
De har anpassat sig till människor som råttor och kackerlackor.
Vad?
- Hör du nåt? - Bara klappandet av mitt hemska...
Lyssna.
- Vad är det där? - En råtta i väggen?
En inmurad kille. "The cask of Amontillado." (Poe)
- Här, ta av den. - Jag vill inte ha fågelinfluensan!
Vad gör jag med...
Mr Ives?
- Vem gjorde det här mot dig? - Bobby.
Hitta honom. Stoppa honom.
Bobby, inte coolt.
- Myka, något är fel. - Artie, jag behöver hjälp.
- Vad är det där? - En dikt. Jag skrev den åt dig.
Jag måste gå.
- Vi förlorar honom. - Myka, läs bara för honom.
- Läs den. - Jag har läst allt för honom.
Det fungerar inte.
"Min"
Du måste hitta orden han älskar. En bok som betyder mer för honom-
-än något annat i världen.
Mamma, säg att du inte brände den. Pappas bok.
Tant Cindys byrå, nedersta lådan.
Så Ives sa, att Bobby var kär i, vad hette hon?
- Tamara. Det handlar alltid om en tjej. - Skyll på testosteronet.
- Galna manshormoner. - Jag klandrar Poe.
Bobby?
Galna, skrämmande manshormoner.
Kolla på fröken Tonårszombie.
Bobby...och...
- Tamara. - Var det, Tamara?
Det är en fin penna, Bobby. Vad sägs om att ge upp den, va?
Kom igen, lämna den här.
"Pendel"?
Du måste skämta med mig.
Bobby
Jag har den.
Bobby, du måste stoppa det här. Du är helt fylld av Poe-
-upp till ögongloberna... - Men...men det här är inte dikt!
- Det är verkligt! - Det mest verkliga jag nånsin känt.
"Den blå sorghimlen" av Warren Bering. Kapitel ett.
"När flickan föddes, var hans första tanke rädsla."
- Det är vackert. - Bobby, du är en bra person, men du...
...skadar folk! Du skadar dig själv och Tamara, och det måste få ett slut!
Människor som du, ser inte mig. Ni tror inte på mig.
Människor som ni behöver chockas till att se. Ni måste bli stela av fasa.
- Då förstår ni. - Förstå vad, Bobby? Berätta vad!
- Att orden har makt. - "...för henne. För hans dotter."
- "Hon var hans liv." - Men det här är inte dikt!
- Det är verkligt, verkligt! - "Hans jobb var att hålla henne säker."
"Hon var hans liv."
- Det fungerar, Myka. - Ord har makt, makt.
Någonting händer.
Gå, gå, Claudia! Ta pennan!
- Vem är du? Va? - En sekund. Fint, Claud.
- Det har fortfarande grepp om honom! - Och Mikas pappa.
Myka! Jag har den.
- Hur är det med honom? - Han är inte sämre, och inte bättre.
Hans styrka är det enda som gör att inte pennan flippar ut helt.
- Anteckningsboken är på plats. - Bra. Ta pennan, ha den i påsen,
-och närma dig anteckningsboken.
- Var försiktig! - Jag är! Kan du sluta skrika åt mig?
- Kan nån skruva ner volymen. - Vad händer nu?
Lägg påsen över anteckningsboken vända den upp och ner, häll ut pennan-
-se till att det landar på anteckningsboken och stannar där.
- Bara lägga den på anteckningsboken? - Häll pennan på boken och stå tillbaka!
Okej!
- Artie, ingenting händer. - Det är okej, det är bra.
Det var ett tag sen de var tillsammans. Troligen ska de väl återbekanta sig.
Vänta, vänta.
Pappa?
Vad är det här?
- Hej. - Slumrade jag till?
- På sätt och vis. - Jag drömde att du läste och...
- Du har inte bränt den? - Nej.
Gjorde jag.
- Jag tror jag har allt. - Älskling?
Jag vet inte vad du jobbar med men du gör det bra, och jag menar det.
Vi ses snart, och då ska vi prata.
Vi ska prata om något annat än böcker.
- Mamma. - Hejdå, älskling. Tack så mycket.
Och ta hand om Pete.
Det gör jag alltid.
- Hej. - Hej.
- Har du allt? - Ja.
Har du ringt efter taxi?
Nej, nej, det gjorde jag inte.
Jag tror, mr Poe, att när dina saker kommer-
-ska vi placera dem i - Ja. Madridsektionen.
- Det vill säga om Leena samtycker. - Arthur?
Pete och Myka är i Colorado Springs.
- Ja, jag vet. Jag borde ha försökt... - Och det är också MacPherson.
Va? Hur kom han..?
- Var han där hela tiden? - Han distraherade oss alla.
Jag tror det var MacPhersons avsikt.
- Jag tar Farnsworth. - Bra val.
- Hej, Artie, vi är på väg hem. - Myka! Myka, lyssna! Myka!
Det var konstigt. Har du vibbar?
- Enormt. Din pappa. - Va?
Är det här Poe? Är vi tillbaka i Poegrejen igen?
Jag vet inte.
Ni två är bra.
Jag förstår varför mrs Frederic värvade er.
Om jag släcker den här, är det adjö för mamma och pappa.
Han skymtade sinnet på en av världens största författare.
- Han kommer att tacka mig senare. - Du kommer att vara död senare.
Jag vill ha det ni riskerade era liv för att få.
Jag skulle ha gjort det själv, men jag saknade medel.
- Ni har på er tills jag börjar räkna. - Du kom efter familjen.
Arthur började. Fråga honom.
Pete.
Låt dem gå.
Gör det!
- Tack. - Se det som ett lån.
- Vad fan var det? - Jack the Rippers lykta.
Vi vet åtminstone var den är nu.
Han utnyttjade oss från första början.
Nej, han utnyttjade mig.